Вероятно сигналът, който засякохме с робота е бил активиран преди сблъсъка.
Ако е имало някой в тези секции, съмнявам се да е оцелял.
Все някъде трябва да е означено преди колко време са се разбили.
Сър, тези хора са живи.
Или поне са в нещо като криогенен сън.
Всяка цивилизация без технология за над- светлинна скорост би прибягнала до него,
за да прекосява разстоянията между звездите.
Иначе, би минало цяло поколение, а предвид влиянието на...
Имаме си кораб пълен със замразени хора.
Доста опростен начин да се каже, но да.
Текущото им състояние вероятно ги е защитило от сблъсъка.
Колко мислиш, че са?
От външната форма на кораба излиза, че има 4 секции с вариращ обем.
Добре, правим преброяване, научаваме с какво си имаме работа и викаме останалите.
Картър, Тийл'к, вие сте горе. Даниел и аз поемаме това отделение.
Да, сър.
Пет.
Шест.
105.
Джак!
::: СТАРГЕЙТ SG-1 ::: Сезон 7, Епизод 6
СПАСИТЕЛНА ЛОДКА
О'Нийл?
Майор Картър?
Даниел Джаксън, отговори.
О'Нийл.
Майор Картър.
Даниел Джаксън.
Кодът на SG-4, сър. Сигнализират, че са намерили SG-1.
Защитен и мед. екип, в готовност. Отвори ириса.
Какво имаме? - В безсъзнание са, но са стабилни.
Закарайте ги в лазарета и вземете подходящите защитни мерки.
Даниел?
Трябва да се върна. Трябва да се върна.
Трябва да се върна на кораба!
Не! Не! - Даниел.
Даниел... всичко е наред. Не се бой.
Сержанти!
Наред е.
Коя сте вие?
Какво е това място?
Уведомете ме веднага щом се върнат в съзнание.
Кой е отговорен за това? Искам да знам как стана това!
Защо съм затворник?
Ще бъдат свалени чак, когато се успокоите.
Успокоя? Как очаквате да се успокоя?
Обещаха ми, че нищо няма да се обърка.
Добре, да почнем оттам. Кажете ми какво се обърка.
Какво се обърка. Какво се обърка.
Това не е Стромос, Вие не сте член на моя екипаж, а това не съм аз!
Чуйте ме добре. Не ние направихме това.
В неведение сме какво е станало, също колкото и Вие.
Ако съдействате... - Няма да се подлагам на повече тестове.
Боли ли? - Да!
Да, ужасно.
Добре. Ще донеса нещо.
Междувременно, опитайте да се успокойте или пак ще Ви вържем.
Нямате представа кой съм, нали?
Това не е Даниел Джаксън. - А Гоа'улд ли е?
Не, сър, въпреки че в момента е също толкова арогантен.
От някаква умствена болест ли страда?
Все още не знам, сър. Първоначалните ЕЕГ показания не приличат на нищо познато.
Има симптоми на кома, но в същото време,
виждаме показания като от събраните мозъци на дузина души.
Това състояние опасно ли е за живота му? - Не мога даже да гадая.
Твърди, че е пасажер от разбития извънземен кораб, който намерихме.
Как е възможно? - Нямам представа, но Тийл'к е прав.
И изглежда си имаме работа с повече от един пасажер.
Поведението на Даниел в залата с Порта- ла и по време на първоначалните тестове
беше коренно различно от настоящето.
Бих казала, че сме видели поне две, може би три, личности.
Може ли да са повече?
Имаше няколкостотин пасажери в криогенен покой.
О'Нийл поиска преброяване на криогенните камери.
Разделихме се и аз загубих съзнание за момент. Не съм сигурен защо.
Когато се събудих, намерих Даниел Джаксън, О'Нийл и Картър в текущото им състояние.
Като говорим за това, сър, бих искала да проверя полковника и Сам.
Дръж ме в течение. - Да, сър.
Може би трябва да слезеш в лазарета.
Смятам да остана тук.
Много добре.
Обикновено съм много рационален човек. - Разбира се, Д-р Джаксън.
Аз съм суверен на Талтус. Името ми е Мартийс.
Извинете, сър.
О, "сър". Добре, и това е начало.
Зениците още са леко разширени.
Сякаш са били простреляни с някакво мощно зат-оръжие.
Поне данните от техните ЕЕГ са нормални. - Ой!
Докторе?
Уведоми Генерал Хамънд, че полковникът е буден.
Здрасти, Док. - Как се чувствате, сър?
Главоболие. Лошо.
Мога да се погрижа за това, но първо трябва да знам дали се чувствате на себе си.
Ами, като изключим пироните в главата ми, съм добре.
Защо? - Ще Ви обясня по-късно.
Тийл'к домъкна трима ви от кораба до Старгейт. От там ви пое екипът ми.
Картър и Даниел?
Майор Картър страда от същите вторични ефекти като Вас, сър.
Джанет?
Сам.
Хей. Ще се оправите. И двамата страдате от някакъв неврален шок.
Полковник, майоре, как се чувствате?
Имам пирони в главата, сър. - Звучи ми като нашия полковник О'Нийл.
Техните EЕГ показват нормална мозъчна активност. Изглежда са незасегнати.
Незасегнати от какво?
Къде е Даниел?
Трябва да останете тук поне докато станете достатъчно силен.
Добре съм. - Не, не сте, сър.
Не, не съм.
Просто намери дребната жена и й кажи, че това, което ми даде не е достатъчно добро.
Не действа.
Езика ли си глътна?
Как се чувствате сега? - Медицината ви е безполезна.
Още ли Ви боли?
Това тяло сигурно е повредено. - Съмнявам се.
Д- р Джаксън беше в перфектно здраве.
Допускам, че Д- р Джаксън е собственикът му.
Не, че имам нещо против него. По-младо и силно е от моето.
Станало ли е нещо с моето тяло?
Във времена на нещастие, хората се нуждаят от своя суверен. Как ще ме познаят?
Казах Ви, не ние направихме това. - Как иначе бих бил в тази ситуация?
Не знаем.
Толкова си полезна.
Какво е това място? - Един от медицинските ни изолатори.
Можеш ли да си по-неясна?
Във военна база на планета, наречена Земя.
Земя.
Корабът беше насочен към Ардина. На какво разстояние сме от Ардина?
Не знам.
Другите пасажери...
ще бъдат загрижени за мен.
Както аз съм за тях, разбира се.
Повечето от тях все още са на кораба, но някои може да са с нас в момента.
Като затворници? - Не, може да са в тази стая.
Не знаем причината, но някои от пасажерите в криогенен сън са...
Какво става?
Мартийс?
Не, Мартийс е суверен. Аз съм само член на екипажа.
Това...?
Как е възможно? - Всичко е наред. Тук съм да ти помогна.
Не, не. Това е грешно. Това е грешка.
Да, грешка, която искаме да поправим.
Аз съм Д-р Фрейзър.
Аз съм Трайън. Инженер, втори ранг.
Добре, Трайън, защо не започнем отначало?
Отначало?
Не познавам този човек.
Или, по-скоро, себе си.
Името му е Даниел Джаксън. Тялото, което обитаваш принадлежи на него.
Той не беше на борда на Стромос. - Да.
Тогава как съм се оказал в тялото му?
Корабът ви се е разбил на планета, която наричаме P2A-347.
Не знаем как или защо е станала катастрофата.
Единствените оцелели били тези в криогенен сън.
Когато Даниел Джаксън и другите членове на екипа му се качили на борда,
се случило това.
Не си спомням как съм дошъл тук. - Какво помниш?
Готовност за ускорение. Трайън?
Отделението е осигурено, сър. - Много добре.
Напусках Талтус, влезнах в кабината си. И тогава лицето Ви.
Защо сте ме оковали? - Не оковахме теб.
Ти си четвъртата изплувала личност, откакто ви докарахме тук.
Вярваме, че има и други от кораба там в теб.
В едно тяло? - Плюс Д-р Джаксън.
Не. Напрежението върху тялото би било твърде голямо. То не би оцеляло.
Знаеш ли това със сигурност? - Единственият резултат би бил лудост.
Тогава да се надяваме, че грешиш. - Случилото се е невъзможно.
Това не може да стане. Човек може да се върне само в своето тяло.
Има защитни протоколи, пречещи да се случи противното.
То се случи. Виж в огледалото, за да се убедиш.
Нямаме много време, а ти си първата полезна ни личност,
така че искам да мислиш, става ли? Как се е случило?
Съзнанието на спящия се пази в същата памет, която поддържа тялото му.
Просто няма начин да ги разделиш
или да изпратиш съзнанието до друго тяло, освен ако...
О, не.
Освен, ако телата на спящите не са мъртви.
О'Нийл. Майор Картър. Радвам се, че сте се възстановили.
Как е той? - Още една личност изплува.
Д-р Фрейзър изглежда напредва. - Как се е напъхала там?
Първоначалната електроенцефалограма на Д-р Джаксън показа аномалии.
Предизвиквам те да го повториш.
Д- р Фрейзър обяви код 17. Д- р Джаксън беше под постоянна охрана.
Само тя и неколцина от екипа й имаха директен контакт - защитна мярка.
Мислила е, че е Гоа'улд ли? - Вече не, но няма да отменя заповедта,
докато не разберем как тези хора са се вмъкнали в д-р Джаксън.
Ще ми трябва още един оглед на криогенните им системи.
Планирайте мисия с Д-р Фрейзър.
Сър, искам да остана при Даниел.
Само медицинският персонал има право на достъп.
Да, сър. - Много добре.
Нека не избързваме с изводите.
Съжалявам. Просто няма друг начин това да се случи.
Само тогава защитните протоколи се пренебрегват и съзнанието напуска системата.
Аз съм мъртъв... както са и другите пребиваващи в това тяло.
Не можем да сме сигурни преди да идем на планетата.
Ще видите.
Помогни ми с нещо!
Защо разделяте съзнанието от тялото при криогенния процес?
Съзнанието не може да преживее размра- зяването без загуба на памет и интелект.
Всеки тръгнал на път, без осигурено пространство за съзнанието му
ще се превърне в бледа сянка. Истинската му същност ще бъде изгубена.
Необходимата машинна памет сигурно е огромна.
Всяка криогенна капсула съдържа модул на паметта, достатъчен за един ум.
Неговите системи са свързани с тези, които поддържат тялото на спящия.
Тогава сигурно е възможно да се копират съзнанията обратно в паметта.
Модулът поема само едно съзнание. - Тогава ще ги копираме едно по едно.
Не, не е възможно. Ето.
Можеш ли да върнеш водните молекули обратно в чашата на същите места...
в абсолютно същата подредба?
Не.
Умовете ни бяха разбъркани и излети в съд, непредвиден да побере обема им.
Но, щом компютърът на кораба ви може да раздели съзнанието от тялото,
тогава сигурно може да изолира... - Чуваш ли това?
Не, не чувам нищо.
Другите, гласовете им, чувам ги. Чувам ги все по-силно.
Трябва да останеш с мен. Трябва ми помощта ти.
Невероятно е. - Другите не могат да помогнат.
Никой не може. - Не го казвай.
Дърпат ме. Не знам как...
Джанет?
Даниел? - Какво става?
Нещо е станало. Искам да останеш с мен, става ли? Бори се.
Това е. Миг по-късно, изплува друга личност, но не научихме нищо от нея.
Излезе на повърхността само за малко, но определено беше Даниел.
Поне знаем, че все още е там.
Д- р МакКинзи току-що направи цялостен анализ на ЕЕГ и MRI данните.
Мислим, че Даниел е в нещо като кома, заради натиска на другите.
Сякаш съзнанието му се е изключило, за да се защити.
За това може да изплува само за кратък период.
Другите сигнали са пълна бъркотия. - Колко хора има в него?
Д- р МакКинзи смята, че Даниел носи умовете на около дузина
от пътниците в кораба.
Вероятно бих могла да настроя корабните системи да отделят Даниел.
На кораба ви нападнаха.
Може би някаква автоматична защита? - Не мисля, майор Картър.
Намерих Даниел пред една от капсулите. Вратата беше отворена.
Даниел не би влязъл сам.
Тогава някой друг го е вкарал.
Вероятно съм се върнал в съзнание преди нападателят да стори същото и на нас.
Въпросът е, защо?
Трайън изглежда напълно сигурен, че истинското му тяло е мъртво.
И?
А, ако е било нечий отчаян опит да се спасят тези хора?
А, ако нападателят е опитвал да спаси хората по единствения възможен начин?
Корабът не би могъл да ги поддържа безкрайно.
Даниел е спасителна лодка? - Да, възможно е.
Сър, препоръчвам SG-12 да дойдат с нас обратно на планетата.
Могат да претърсят кораба за виновника, докато аз изучавам криогенните системи.
Имате разрешение. Свободно.
Не мисля, че сме се срещали.
Къде е баща ми?.
Съжалявам, не знам. Може ли да седна до теб?
Добре.
Ами те?
О, не, те няма да те наранят.
Ще ти кажа всичко, което знам, а после ще си поговорим, става ли?
Как се казваш?
Кийнин. - Кийнин?
Много хубаво име. Аз съм Д-р Фрейзър.
SG-12, тръгвайте.
Знам, че ще направите всичко, за да спасите Д-р Джаксън,
но последното, което ни трябва, е същото да се случи и с вас.
Смятаме да не позволим това, сър.
Успех.
Кийнин, опитваме да разберем как се е случило това.
Кое е последното нещо, което помниш?
Баща ми.
Защо не мога да чакам с теб?
Корабът трябва да ускори, за да избегне взривната вълна. Тук ще си в безопасност.
Ще спиш сладки сънища,
а, когато се събудиш, ще бъдем в орбита около Ардина,
а аз ще бъда точно тук.
Талтус ще е изчезнал.
Ще са минали стотици години, Кийнин,
а страданията ни ще са част от една далечна история.
Разбираш ли?
Сега...
затвори очи.
Исках да остана на Талтус. - Значи е трябвало да тръгнеш?
Знаеха, че това ще се случи много преди да бъда роден.
Знаеш ли какво е черна звезда? - Звезда, която е изгорила горивото си.
Казваха, че ще мине достатъчно близо до слънцето ни, за да го взриви
и, че то ще погълне Талтус.
През целия си живот съм знаел, че светът ще умре.
За това народът ти е построил "Стромос".
Построиха три кораба, включително Стромос, но не бяха достатъчни.
Имаше лотария... казаха, че това е единственият честен начин.
Баща ми беше офицер на Стромос,
така че имаше правото да вземе един член на семейството си.
М- м-майка ми го накара да избере мен.
Всичко е наред.
Майка ми каза, че ще опита късмета си с лотарията, но не беше избрана.
Суверенните бяха избрани, но тя не беше.
Никой, който познавах, не беше.
Исках да остана с нея.
Всичко е наред. Наред е.
Какво правиш?
Мартийс?
Обръщай се към мен със Суверени и никога вече не прави така.
Какво направихте, за да решите проблема?
SG-12, говори Картър. Обадете се.
SG-12 е. Току що започнахме претърсването. - Поддържайте радио контакт. Картър, край.
Енергийните нива са доста ниски. Не знам как въобще успява да работи.
Вероятно, ако събудим един от тях, ще ни окаже съдействие.
Не вярвам да има достатъчно енергия, за да го направим.
Искам да говоря с някой с власт.
Съжалявам. You're stuck with me.
Защо замесихте момчето в това?
Какво момче?
Момчето. Току що говореше с него.
Къде е той?
Ако не свържем тези системи с енергоизточник, тези хора ще умрат.
Ще ми трябва накууда генератор и ще трябва да построя...
Един генератор ще е достатъчен.
Моля ви, не ни наранявайте.
Кажете им да не крещят. Нетърпимо е.
Не ги чувам.
Млъкнете!
Те са в ума ти, Мартийс. - Не.
Не, не, не, не, не, не.
Това, което казвате, е невъзможно. Имам отговорности...
Не мога да остана тук. - Не можеш да си тръгнеш.
3,000 души от народа ми се нуждаят да ги водя. Аз съм суверенна.
Съжалявам. - Съдбата ми е да властвам над Ардина!
Не осъзнавате сериозността на състоянието си.
Ти не осъзнаваш с кого говориш. - Не ми пука, по дяволите.
Нямаш място в тялото на този мъж и смятам да те извадя от него.
Има ли други в съзнание?
Не.
Другите все още спят.
Защо се върнахте? - Нещо е станало с един от хората ни.
Той тук ли е? - Не, не е.
Ти ли си отговорен за това?
Нямаше... друг избор...
друг начин.
Трябва да го направя и с вас. - Не мисля така.
Енергията на кораба пада. Това е единственият начин да ги спасим.
Фарин намери начин да заобиколи защитните протоколи.
Можем да го направим. Не виждате ли?
Това са последните оцелели от един свят. Не можем да позволим просто да изчезнат.
Може би има и друг начин. - Не. Не.
Енергията намалява дори сега. Във всяко отделение!
Ако приемете шепа души, можем да пренасочим останалата енергия към другите.
Това няма да стане.
Не знаем колко още можем да подслоним.
"Ние"?
Мисля, че и той е приел съзнанията на мнозина.
13 души обитават тялото на Фарин.
Боя се, че не мога да подслоня повече.
Защо опитваш да спасиш тези животи? Телата им ще умрат.
Ние сме последните от цял един свят. Другите кораби ще дойдат.
Изпратихме послание. Ще го чуят и ще дойдат.
И, когато го направят, ще намерят начин да ни възстановят.
Защо не опита да събудиш другите?
След катастрофата - не знаехме какво е станало -
той беше събуден от компютъра, но енергията необходима за това
причини енергиен срив в останалата част от отделението.
Енергийните нива падаха.
Фаран разполагаше с минути, за да събуди 12 от спящите
преди телата им да са умрели.
Но времето не беше достатъчно.
Фарин ги губеше един по един.
Нямаше друг избор.
Друг начин да ни запази.
Има над хиляда души на борда на Стромос.
Ако Фарин беше опитал да събуди другите, мъртвите можеше да са повече.
Дори един, с който да сподели участта си. - Фарин се отдалечи възможно най-много.
Видя само скали.
А на борда нямаше много вода или храна, останали след катастрофата.
Той не се осмели да събуди друга душа.
Не сме сами.
Живеем в демокрация, като един.
Странно е, да,
но ние сме избраните от цяла една раса.
Как би могъл Фаран да позволи дори един от нас да бъде загубен?
Но ние можехме да ви помогнем.
Нямаше... време.
Трябваше да ги попитаме. Не, нямаше да имаме шанс.
Вие...
нямаше да се съгласите...
нали?
Нямаше.
Тогава...
сме постъпили правилно.
Грешката ни беше, че избягахме, когато се събудихте толкова бързо след зашеметяването
и се върнахте за приятелите си.
Но мнозина от нас се страхуваха.
Можем да помогнем и по други начини.
Как?
Можем да ви снабдим с преносим енергоизточник,
за да върнете енергийните си резерви до необходимото за събуждане на хората ниво.
Трябват ми няколко часа, за да го донеса и монтирам.
Няма друг начин. Чуйте я! Не. Трябва да чакаме. Корабите ще дойдат.
Можем да ви отведем, където поискате - на друг свят, като Ардина.
Имате кораб?
Имаме устройство, способно да транспор- тира хора до всеки свят за секунди.
Наричаме го Старгейт.
Не е възможно. - Ела с нас и ще ти докажа.
Но, ще се съгласим да го направим само, ако върнете приятеля ни в предишното състояние.
Той защитава живот. - За сметка на своя и не по своя воля.
Моля... не ни молете за това.
Не молим.
Душите, които приятелят ви носи в себе си, са сред най-ценните от всички.
Приятелят ни е също толкова важен за нас.
Няма да има къде да отидат. Ще бъдат изгубени.
Но е възможно да се направи?
Как бих могъл да го направя?
Заклели сме се да защитаваме Суверена. Но можем да спасим стотици от другите.
Фарин!
Има начин.
Осъзнаваш ли, че това, което предлагаме, може да спаси живота на всички в кораба?
А вие осъзнавате ли, че една от душите, които приятелят ви носи в себе си...
е мой син?
Защо боли така силно?
Добре. Пригответе 100 мг фентанил.
Няма да е необходимо. Изглежда имам по-висок праг на болка от другите.
Трайън? - Да.
О, благодаря ти, Боже.
Джанет?
Може ли минутка? - Сега се връщам.
Сигурен ли си, че му вярваш? - Ще спечели много, ако ни съдейства.
Офицер Фарин, сър. Инженер Трайън, втори ранг.
Трайън - точно ти от целия екипаж щеше да кажеш, че това е невъзможно.
От целия екипаж, сър, само вие сте способен да го направите. Как успяхте?
Чрез обучението ни и споделената воля за оцеляване.
Това е странен начин да живееш с другите, но е по-добро от алтернативата.
Ами корабът ни и пасажерите му, сър?
Корабът ни се разби.
Не достигнахме до Ардина.
Пасажерите все още могат да бъдат спасени, но не и без жертвоприношението
на теб и на другите от Стромос, които живеят в теб.
Разбирам, сър.
Тези хора притежават устройство,
способно да пренесе всичките ни хора на друг свят.
Може би дори на Ардина.
То е факт и ще спаси всичките ни хора.
Но в замяна, искат приятелят им да се върне в предишното си състояние.
Мисля, че може да бъде направено, ако действаме бързо.
Това е разумна сделка.
Ще направя каквото трябва, сър. Каквото поискате.
Не! Няма да има никакво жертвоприношение.
Като твой суверен, изисквам да ме върнеш на кораба веднага.
Простете ми, Суверени. - Фарин.
Положили сме клетва да служим на волята му. Не можем да продължим.
Офицер Фарин...
Дадох Ви заповед. Разбирате ли ме?
О, дявол да го вземе.
Стани. - Заклел съм се да защитавам Суверена.
Той е мъртъв. - Душата му е жива.
Не и ако го гръмна. - Не бихте.
О, бих.
Фарин, слушай ме. - Не го слушай.
Просто прави това, за което дойде.
Прости ни, Суверени. Само така можем да спасим народа си.
Няма да предам това тяло за нищо на света. То е мое.
Никого не е било наше. Ако ще спасяваш някой, спаси мен.
Народът на Талтус ще умре. Зарежи ги!
Простете ми. - Осмеляваш се да ме докосваш?
12 години се борим да спасим народа на Талтус. Ще направим всичко,
без значение колко е голяма жертвата.
Татко?
Кийнин.
Толкова съжалявам, сине мой.
Ти също трябва да се пожертваш. И ще бъдем заедно.
Разбираш ли?
Народът на Талтус ще бъде в безопасност и ще ни помни завинаги.
И ще бъдем заедно.
Ще бъдем заедно.
Е?
Не знам дали са влезнали във Фарин, но показанията на Даниел отново са нормални.
Как го направи? - Не бях аз, сър. Беше Даниел.
Съзнанието му се защитаваше. Не е изплувало за повече от няколко секунди.
Това позволи на Фарин да го раздели от другите и да ги абсорбира.
Колкото повече, толкова по-добре.
Ще остане в летаргия, докато другите пасажери се погрижат за него.
Имаш предвид - за тях.
Накууда генераторът ще възстанови енергията.
Можем да започнем процеса по събуждането до няколко часа.
Скоро след това ще ги преместим. - Добре.
Но ще оставим това на SG-4. Обожават подобни неща.
Как е Даниел? - Известно време ще е в безсъзнание.
Най-добре ще е, ако.. - Какво?
Даниел?
Ти ли си?
Джак?
Как я караш? - Лошо главоболие.
Пирони в главата, а? - Да. Нещо подобно.
Да.
Превод и Субтитри: Bulgaria TEXT '2003